REGISTAR ZAKONODAVSTVA EU - EU13 Industrijska politika i unutarnje tržište
Službeni link: 32008L0122 verzija: 03.02.2009. na snazi od 23.02.2009.
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 95.,
uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
u skladu s postupkom predviđenim u članku 251. Ugovora (2),
budući da:
(1) |
Od donošenja Direktive 94/47/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. listopada 1994. o zaštiti kupaca u odnosu na određene aspekte ugovora koji se odnose na kupnju prava za korištenje nepokretne imovine po načelu time-share (3), promijenila se vremenski ograničena uporaba nekretnine i na tržištu su se pojavili novi slični proizvodi za odmor. Ti novi proizvodi za odmor i određene transakcije vezane za vremenski ograničenu uporabu nekretnine, kao što su ugovori o preprodaji i razmjeni, nisu obuhvaćeni Direktivom 94/47/EZ. Osim toga, iskustvo u primjeni Direktive 94/47/EZ pokazalo je da neke već obuhvaćene stvari treba ažurirati ili pojasniti radi onemogućivanja razvoja proizvoda kojima bi se zaobišla ova Direktiva. |
(2) |
Postojeći zakonski propusti znatno narušavaju tržišno natjecanje i uzrokuju potrošačima ozbiljne probleme, čime sprečavaju nesmetano funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Stoga Direktivu 94/47/EZ treba zamijeniti novom, osuvremenjenom direktivom. Budući da turizam igra sve značajniju ulogu u gospodarstvima država članica, treba potaknuti veći rast i produktivnost u sektoru vremenski ograničene uporabe nekretnine i dugoročnih proizvoda za odmor usvajanjem neka zajedničkih pravila. |
(3) |
Da bi se povećala pravna sigurnost i potpuno ostvarile pogodnosti unutarnjega tržišta za potrošače i tvrtke, potrebno je daljnje usklađenje mjerodavnih zakona država članica. Zato bi trebalo potpuno uskladiti neke aspekte marketinga, prodaje i preprodaje vremenski ograničene uporabe nekretnine, dugoročnih proizvoda za odmor kao i razmjenu prava koja proizlaze iz ugovora o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine. Državama članicama ne bi smjelo biti dozvoljeno da u svom nacionalnom zakonodavstvu zadrže ili u njega uvedu odredbe koje odstupaju od odredaba ove Direktive. Ako ne postoje takve usklađene odredbe, države članice trebale bi zadržati slobodu da zadrže ili uvedu nacionalne propise u skladu s pravom Zajednice. Tako bi, na primjer, države članice smjele zadržati ili uvesti odredbe o posljedicama korištenja prava na odustajanje u pravnim odnosima koji su izvan područja primjene ove Direktive ili odredbe prema kojima nije moguće uspostaviti nikakvu obvezu između potrošača i ponuđača vremenski ograničene uporabe nekretnine ili dugoročnog proizvoda za odmor, niti je moguće izvršiti ikakvo plaćanje između tih osoba dokle god potrošač ne potpiše kreditni ugovor za financiranje kupovine tih usluga. |
(4) |
Ova Direktiva ne smije dovoditi u pitanje primjenu odredaba ove Direktive država članica u skladu s pravom Zajednice na područja koja nisu njome obuhvaćena. Tako bi države članice mogle zadržati ili uvesti nacionalno zakonodavstvo koje bi bilo sukladno odredbama ove Direktive ili njenim pojedinim odredbama u odnosu na transakcije koje nisu obuhvaćene ovom Direktivom. |
(5) |
Različiti ugovori obuhvaćeni ovom Direktivom trebaju biti jasno definirani tako da onemoguće zaobilaženje njenih odredaba. |
(6) |
U smislu ove Direktive ne bi trebalo smatrati da ugovori o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine obuhvaćaju višekratne rezervacije smještaja, uključujući hotelske sobe, ako višestruke rezervacije ne znače šira prava i obveze od onih koji proizlaze iz zasebnih rezervacija. Niti treba ugovore o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine shvatiti tako kao da uključuju obične ugovore o najmu jer se oni odnose na jedno neprekidno razdoblje boravka, a ne na višestruka razdoblja. |
(7) |
U smislu ove Direktive ne bi trebalo smatrati da ugovori o dugoročnim proizvodima za odmor obuhvaćaju uobičajene programe za stalne klijente koji uključuju popuste na buduće boravke u hotelima jednog hotelskog lanca, jer se članstvo u programu ne stječe plaćanjem naknade niti je naknada koju potrošač plaća prvenstveno namijenjena stjecanju popusta ili drugih pogodnosti vezanih za smještaj. |
(8) |
Ova Direktiva ne smije utjecati na odredbe Direktive Vijeća 90/314/EEZ od 13. lipnja 1990. o putovanjima, odmorima i kružnim putovanjima u paket-aranžmanima (4). |
(9) |
Direktivom 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu („Direktiva o nepoštenim poslovnim djelovanjima”) (5) zabranjuju se obmanjujuće, agresivne i druge nepoštene poslovne prakse tvrtki prema potrošačima. Zbog prirode proizvoda i poslovnih praksi vezanih za vremenski ograničenu uporabu nekretnine, dugoročne proizvode za odmor, preprodaju i razmjenu, primjereno je donijeti detaljnije i specifičnije odredbe o zahtjevima u vezi s informacijama i o prodajnim događajima. Potrošačima bi trebalo pojasniti komercijalnu svrhu poziva na prodajne događaje. Odredbe o predugovornim informacijama i ugovoru trebalo bi pojasniti i ažurirati. Da bi se potrošačima dala prilika za upoznavanje s tim informacijama prije sklapanja ugovora, one im se moraju pružiti sredstvima koja su im lako dostupna u danome trenutku. |
(10) |
Potrošači bi trebali imati pravo, koje im trgovci ne bi smjeli uskratiti, dobiti predugovorne informacije i ugovor na jeziku po vlastitom izboru i koji dobro poznaju. Osim toga, radi lakšeg izvršenja i provedbe ugovora, državama članicama trebalo bi dozvoliti da utvrde da se potrošačima ponude i dodatne jezične verzije ugovora. |
(11) |
Kako bi potrošači dobili priliku potpuno se upoznati sa svojim pravima i obvezama koje proizlaze iz ugovora, trebalo bi im dati rok tijekom kojega mogu odustati od ugovora bez obveze objašnjenja svog odustanka i bez ikakvih troškova. Trenutačno se dužina toga roka razlikuje među državama članicama, a iskustvo pokazuje da dužina predviđena Direktivom 94/47/EZ nije dovoljna. Stoga bi rok trebalo produžiti da se postigne visoka razina zaštite potrošača te veća jasnoća za potrošače i trgovce. Treba uskladiti dužinu roka, načine i učinke korištenja prava na odustajanje. |
(12) |
Potrošači bi trebali imati na raspolaganju učinkovita pravna sredstva za slučaj da trgovci ne poštuju odredbe koje se odnose na predugovorne informacije ili ugovor, a posebno na odredbe kojima se propisuje da ugovor mora sadržavati sve tražene informacije i da potrošač mora dobiti jedan primjerak ugovora prilikom njegovoga potpisivanja. Osim pravnih sredstava predviđenih nacionalnim zakonodavstvom, potrošači bi trebali imati produženi rok za odustajanje u slučajevima kada im trgovci nisu dali informacije. Korištenje prava na odustajanje u tom produženom roku treba ostati besplatno neovisno o tome koje su usluge potrošači koristili. Po isteku roka za odustajanje potrošači nisu spriječeni tražiti pravna sredstva u skladu s nacionalnim pravom zbog kršenja zahtjeva u pogledu informiranja. |
(13) |
Uredba Vijeća (EEZ, Euratom) br. 1182/71 od 3. lipnja 1971. o utvrđivanju pravila koja se primjenjuju na razdoblja, datume i rokove (6) trebala bi se primjenjivati na izračun rokova navedenih u ovoj Direktivi. |
(14) |
Potrebno je pojasniti zabranu avansnog plaćanja trgovcima ili nekoj trećoj strani prije isteka roka za odustajanje da bi se poboljšala zaštita potrošača. Kod ugovora o preprodaji, zabrana avansnog plaćanja morala bi važiti sve do stvarne prodaje ili raskida ugovora o preprodaji, ali države članice trebale bi zadržati slobodu uređivanja mogućnosti i načina konačnih plaćanja posrednicima ako budu raskinuti ugovori o preprodaji. |
(15) |
U slučaju ugovora o dugoročnim proizvodima za odmor, cijena koju se plaća u okviru plana obročne otplate mogla bi obuhvatiti mogućnost prilagode daljnjih iznosa nakon prve godine, kako bi se sačuvala stvarna vrijednost tih rata otplate, obzirom npr. na inflaciju. |
(16) |
U slučaju kada potrošač odustane od ugovora čija je cijena u potpunosti ili djelomično pokrivena kreditom koji je potrošaču odobrio trgovac ili treća strana na temelju dogovora između treće strane i trgovca, kreditni ugovor trebalo bi raskinuti bez ikakvih troškova za potrošača. Isto bi se trebalo odnositi i na ugovore za druge povezane usluge koje pruža trgovac ili treća strana na temelju dogovora između te treće strane i trgovca. |
(17) |
Potrošači se ne bi smjeli lišiti zaštite koja se osigurava ovom Direktivom ako je ugovor reguliran zakonima države članice. Pravo koje se primjenjuje na ugovor trebalo bi odrediti u skladu s pravilima Zajednice o međunarodnom privatnom pravu, a posebno Uredbom (EZ) br. 593/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008. o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze (Rim I.) (7). Sukladno toj Uredbi može se primjenjivati pravo treće zemlje, posebno kada su potrošači ciljna skupina trgovaca dok su na godišnjem odmoru u državi koja nije država njihovoga boravišta. Budući da su takve poslovne prakse uobičajene na području koje je obuhvaćeno ovom Direktivom i da ugovori uključuju znatne novčane iznose, trebalo bi pružiti dodatnu zaštitu u određenih posebnim situacijama, a posebno kada su sudovi jedne države članice nadležni za ugovor, kako se potrošač ne bi lišio zaštite koja je zajamčena ovom Direktivom. Ovaj koncept odražava posebne potrebe za zaštitom potrošača koje proizlaze iz tipične složenosti, dugotrajnosti i financijskog značaja ugovora koji su obuhvaćeni ovom Direktivom. |
(18) |
Treba odrediti u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (8) koji su sudovi nadležni za sporove čiji su predmeti obuhvaćeni ovom Direktivom. |
(19) |
Kako bi se osigurala potpuna učinkovitost zaštite koja je zajamčena potrošačima ovom Direktivom, a posebno u odnosu na poštivanje zahtjeva u vezi s informiranjem od strane trgovaca u predugovornoj fazi i u ugovoru, države članice moraju utvrditi učinkovite, razmjerne i odvraćajuće kazne za kršenje ove Direktive. |
(20) |
Treba osigurati da osobama ili organizacijama koje prema nacionalnom pravu imaju opravdani interes u takvom pitanju, budu na raspolaganju pravna sredstva za pokretanje postupaka zbog kršenja ove Direktive. |
(21) |
U državama članicama nužno je razviti prikladne i učinkovite postupke pritužbi za rješavanje sporova između potrošača i trgovaca. U tom cilju države članice trebale bi poticati osnivanje javnih ili privatnih tijela koja bi rješavala sporove izvansudskim putem. |
(22) |
Države članice trebaju osigurati da potrošači budu učinkovito obaviješteni o nacionalnim propisima kojima se ova Direktiva prenosi u nacionalno zakonodavstvo, te poticati trgovce i autore kodeksa da obavješćuju potrošače o svojim kodeksima ponašanja na tome području. S ciljem postizanja visoke razine zaštite potrošača, udruge potrošača mogle bi biti informirane o i uključene u izradu kodeksa ponašanja. |
(23) |
S obzirom na to da ciljeve ove Direktive ne mogu na zadovoljavajući način ostvariti same države članice, nego su lakše ostvarivi na razini Zajednice, Zajednica može usvojiti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti iz članka 5. Ugovora. Sukladno načelu razmjernosti iz navedenoga članka, ova Direktiva ne prelazi oni što je potrebno da se uklone barijere na unutarnjem tržištu i ostvari visoka zajednička razina zaštite potrošača. |
(24) |
Ova Direktiva poštuje temeljna prava i pridržava se načela koja su posebno priznata u Europskoj konvenciji o ljudskim pravima i temeljnim slobodama te Poveljom Europske unije o temeljnim pravima. |
(25) |
U skladu s točkom 34. Međuinstitucionalnog sporazuma o boljem zakonodavstvu (9), države članice potiču se da za svoje potrebe i u interesu Zajednice izrade i objave svoje tablice koje će u najvećoj mogućoj mjeri prikazivati korelaciju između ove Direktiva i mjera za prijenos u nacionalno pravo, |
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Svrha i područje primjene
1. Svrha je ove Direktive doprinijeti pravilnom funkcioniranju unutarnjeg tržišta i postići visoku razinu zaštite potrošača usklađivanjem zakona i drugih propisa država članica koji se odnose na određene aspekte marketinga, prodaje i preprodaje vremenski ograničene uporabe nekretnine i dugoročnih proizvoda za odmor te ugovora o razmjeni.
2. Ova se Direktiva primjenjuje na transakcije između trgovaca i potrošača.
Ova Direktiva ne dovodi u pitanje nacionalno zakonodavstvo:
(a) |
kojime se uređuju opća pravna sredstva u ugovornom pravu; |
(b) |
koje se odnosi na registraciju nepokretne ili pokretne imovine i prijenos nepokretne imovine; |
(c) |
koje se odnosi na uvjete za osnivanje ili režime davanja ovlaštenja ili zahtjeve za izdavanje licencija; i |
(d) |
koje se odnosi na utvrđivanje pravne prirode prava koja su predmet ugovora obuhvaćenih ovom Direktivom. |
Članak 2.
Definicije
1. Za potrebe ove Direktive, primjenjuju se sljedeće definicije:
(a) |
„ugovor o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine” znači ugovor koji traje duže od jedne godine i kojim potrošač, uz plaćenu naknadu, stječe pravo na korištenje jednog ili više prenoćišta duže od jednog razdoblja boravka; |
(b) |
„ugovor o dugoročnom proizvodu za odmor” znači ugovor koji traje duže od jedne godine i kojim potrošač, uz plaćenu naknadu, prvenstveno stječe pravo na popuste ili druge pogodnosti vezane za smještaj, odvojeno ili zajedno s putovanjem ili drugim uslugama; |
(c) |
„ugovor o preprodaji” znači ugovor kojim trgovac, za naknadu, pomaže potrošaču da proda ili kupi vremenski ograničenu uporabu nekretnine ili dugoročni proizvod za odmor; |
(d) |
„ugovor o razmjeni” znači ugovor kojim se potrošač, uz plaćenu naknadu, uključuje u sustav razmjene koji mu omogućava pristup smještaju za noćenje ili drugim uslugama, u zamjenu za ustupanje privremenog uživanja u pravima koja proizlaze iz potrošačevog ugovora o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine drugim osobama; |
(e) |
„trgovac” znači fizička ili pravna osoba koja djeluje u okviru svoje trgovačke, poslovne, obrtničke ili profesionalne djelatnosti te svakoga tko djeluje u ime trgovca ili po njegovome nalogu; |
(f) |
„potrošač” znači fizička osoba koja djeluje izvan okvira svoje trgovačke, poslovne, obrtničke ili profesionalne djelatnosti; |
(g) |
„popratni ugovor” znači ugovor kojim potrošač dobiva usluge povezane s ugovorom o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine ili ugovorom o dugoročnom proizvodu za odmor, a koje trgovac ili treća strana pruža na temelju dogovora između te treće strane i trgovca; |
(h) |
„trajni medij” znači svaki instrument koji omogućava potrošaču ili trgovcu spremanje informacije koje su mu osobno namijenjene tako da budu dostupne za kasniju uporabu toliko dugo koliko je potrebno za svrhe tih informacija i koji omogućava nepromijenjeno prikazivanje pohranjenih informacija; |
(i) |
„kodeks ponašanja” znači sporazum ili skup pravila koji nisu nametnuti zakonom, propisom ili upravnim aktom države članice i kojim se definira ponašanje trgovaca koji se obvežu na pridržavanje kodeksa u odnosu na jednu ili više poslovnih praksi ili poslovnih sektora; |
(j) |
„autor kodeksa” znači svaki subjekt, uključujući trgovca ili skupinu trgovaca, koji je odgovoran za formuliranje i provjeru kodeksa ponašanja i/ili za praćenje kako se kodeksa ponašanja pridržavaju oni koji su se obvezali da će ga poštovati. |
2. Pri izračunavanju trajanja ugovora o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine ili ugovora o dugoročnom proizvodu za odmor, koji je definiran u točkama (a) i (b) stavka 1., uzima se u obzir svaka odredba iz ugovora koja dozvoljava prešutno obnavljanje ili produženje ugovora.
Članak 3.
Oglašavanje
1. Države članice osiguravaju da svako oglašavanje sadrži mogućnost dobivanja informacija iz članka 4. stavka 1. i navesti gdje se te informacije mogu dobiti.
2. Ako se neki ugovor o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine, dugoročnom proizvodu za odmor, preprodaji ili razmjeni namjerava ponuditi potrošaču osobno na promotivnom ili prodajnom događanju, trgovac mora u pozivnici jasno navesti komercijalnu svrhu i prirodu događanja.
3. Informacija iz članka 4. stavka 1. dostupna je potrošaču u svakome trenutku za vrijeme trajanja događanja.
4. Vremenski ograničena uporaba nekretnine ili dugoročni proizvod za odmor ne smije se reklamirati ili prodavati kao investicija.
Članak 4.
Predugovorne informacije
1. Dovoljno prije negoli potrošač postane vezan ugovorom ili ponudom, trgovac daje potrošaču točne i dostatne informacije na jasan i razumljiv način, kako slijedi:
(a) |
kod ugovora o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine: putem standardnog obrasca s informacijama koji se nalazi u Prilogu I. i informacije navedene u dijelu 3. tog obrasca; |
(b) |
kod ugovora o dugoročnom proizvodu za odmor: u obliku standardnog obrasca s informacijama iz Priloga II. i informacije navedene u dijelu 3. tog obrasca; |
(c) |
kod ugovora o preprodaji: u obliku standardnog obrasca s informacijama iz Priloga III. i informacije navedene u dijelu 3. tog obrasca; |
(d) |
kod ugovora o razmjeni: u obliku standardnog obrasca s informacijama iz Priloga IV. i informacije navedene u dijelu 3. tog obrasca. |
2. Informacije iz stavka 1. besplatno daje trgovac na papiru ili drugom trajnom mediju koji je lako dostupan potrošaču.
3. Države članice osiguravaju da informacije iz stavka 1. budu sastavljene na jeziku ili jednom od jezika države članice u kojoj potrošač ima boravište ili čiji je državljanin, prema potrošačevom izboru, ako je to jedan od službenih jezika Zajednice.
Članak 5.
Ugovor o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine, dugoročnom proizvodu za odmor, preprodaji ili razmjeni
1. Države članice osiguravaju da ugovor bude u pisanom obliku, na papiru ili drugom trajnom mediju i da bude sastavljen na jeziku ili jednom od jezika države članice u kojoj potrošač ima boravište ili čiji je državljanin, prema potrošačevom izboru, ako je to jedan od službenih jezika Zajednice.
Međutim, država članica u kojoj potrošač ima boravište može dodatno zahtijevati da:
(a) |
se u svakom slučaju ugovor da potrošaču na jeziku ili jednom od jezika te države članice, ako je to jedan od službenih jezika Zajednice; |
(b) |
u slučaju ugovora o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine koji se odnosi na određenu nekretninu, trgovac da potrošaču ovjereni prijevod ugovora na jezik ili jedan od jezika države članice u kojoj se nalazi imovina, ako je to jedan od službenih jezika Zajednice. |
Država članica na čijem državnom području trgovac obavlja svoje prodajne djelatnosti može zahtijevati da se, u svakom slučaju, ugovor ponudi potrošaču na jeziku ili jednom od jezika te države članice, ako je to jedan od službenih jezika Zajednice.
2. Informacije iz članka 4. stavka 1. čine sastavni dio ugovora i ne mijenjaju se, osim ako se ugovorne stranke izričito ne dogovore drukčije ili ako promjene proizađu iz neuobičajenih i nepredvidivih okolnosti koje su izvan trgovčeve kontrole, čije se posljedice ne bi mogle izbjeći čak ni da je poduzeta sva odgovarajuća pažnja.
Potrošača se obavješćuje o tim promjenama na papiru ili drugom njemu lako dostupnom trajnom mediju, prije sklapanja ugovora.
U ugovoru se izričito navode takve promjene.
3. Osim informacija iz članka 4. stavka 1. ugovor također sadrži:
(a) |
identitet, boravište i potpis svake strane; i |
(b) |
datum i mjesto zaključenja ugovora. |
4. Prije zaključenja ugovora trgovac izričito upozorava potrošača na pravo da odustane od ugovora, dužinu roka za odustajanje iz članka 6. i zabranu avansnih uplata tijekom roka za odustajanje iz članka 9.
Potrošač potpisuje pojedinačno odgovarajuće ugovorne klauzule.
Ugovor sadrži zasebni standardni obrazac za odustajanje, koji je naveden u Prilogu V., namijenjen da olakša korištenje prava na odustajanje u skladu s člankom 6.
5. Potrošač dobiva primjerak ili više primjeraka ugovora prilikom njegovoga zaključenja.
Članak 6.
Pravo na odustajanje
1. Osim pravnih sredstava koji stoje potrošaču na raspolaganju prema nacionalnome zakonodavstvu u slučaju kršenja odredaba ove Direktive, države članice osiguravaju da potrošač dobije rok od 14 kalendarskih dana da bez obrazloženja odustane od ugovora o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine, dugoročnom proizvodu za odmor, preprodaji ili razmjeni.
2. Rok odustajanja računa se:
(a) |
od dana zaključenja ugovora ili nekog obvezujućeg predugovora; ili |
(b) |
od dana kad potrošač dobije ugovor ili obvezujući predugovor, ako je to nakon datuma iz točke (a). |
3. Rok odustajanja ističe:
(a) |
nakon jedne godine i 14 kalendarskih dana od datuma iz stavka 2. ovog članka, ako trgovac nije popunio zasebni standardni obrazac za odustajanje, kao što se to zahtjeva u članku 5. stavku 4., te ga dao potrošaču u pisanom obliku na papiru ili nekom drugom trajnome mediju; |
(b) |
nakon tri mjeseca i 14 kalendarskih dana od dana iz stavka 2. ovog članka, ako informacije iz članka 4. stavka 1., uključujući prikladni standardni obrazac s informacijama naveden u prilozima I. do IV., nisu dane potrošaču u pisanom obliku, na papiru ili nekom drugom trajnome mediju. |
Osim toga, države članice moraju predvidjeti odgovarajuće kazne u skladu s člankom 15. u slučaja da trgovac, po isteku roka za odustajanje, nije ispunio zahtjeve u vezi s informacija iz ove Direktive.
4. Ako je trgovac ispunio standardni obrazac za odustajanje predviđen u članku 5. stavku 4. u pisanom obliku na papiru ili drugom trajnom mediju, te ga predao potrošaču u roku od jedne godine od datuma iz stavka 2. ovog članka, rok odustajanja počinje teći od datuma kada potrošač primi ovaj obrazac. Slično vrijedi u slučaju ako su informacije iz članka 4. stavka 1., uključujući odgovarajući standardni obrazac s informacijama iz priloga I. do IV., dane potrošaču u pisanom obliku, na papiru ili drugom trajnome mediju u tri mjeseca od datuma iz stavka 2. ovog članka, rok odustajanja počinje teći od dana kada potrošač primi ove informacije.
5. Ako se potrošaču ponudi ugovor o zamjeni zajedno i istodobno kad i ugovor o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine, samo će se jedan rok odustajanja u skladu sa stavkom 1. primjenjivati na oba ugovora. Rok odustajanja za oba ugovora izračunava se u skladu s odredbama stavka 2., koje se primjenjuju na ugovor o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine.
Članak 7.
Načini korištenja prava na odustajanje
Ako potrošač namjerava koristiti pravo na odustajanje mora prije isteka roka za odustajanje obavijestiti trgovca o svojoj odluci o odustajanju na papiru ili drugome trajnome mediju. Potrošač može koristiti standardni obrazac o odustajanju iz Priloga V. koji mu da trgovac u skladu s člankom 5. stavkom 4. Rok je ispunjen ako je obavijest bila poslana prije isteka roka za odustajanje.
Članak 8.
Posljedice korištenja prava na odustajanje
1. Ako potrošač koristi pravo na odustajanje, prestaje obveza strana na izvršenje ugovora.
2. Kad potrošač koristi pravo na odustajanje, ne snosi nikakve troškove niti je dužan platiti vrijednost koja odgovara usluzi koja je mogla biti izvršena prije odustajanja.
Članak 9.
Plaćanje unaprijed
1. Države članice osiguravaju da se u ugovorima o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine, dugoročnim proizvodima za odmor i razmjenu zabranjuju sva plaćanja unaprijed, davanje jamstava, rezervacija novca na računima, izričito priznanje duga ili neka druga naknada potrošača trgovcu ili nekoj trećoj strani prije isteka roka za odustajanje u skladu s člankom 6.
2. Države članice trebaju osigurati da se u ugovorima o preprodaji zabranjuju sva plaćanja unaprijed, davanje jamstava, rezervacija novca na računima, izričito priznanje duga ili neka druga naknada potrošača trgovcu ili nekoj trećoj strani prije stvarne prodaje ili drugačijeg raskida ugovora o preprodaji.
Članak 10.
Posebne odredbe koje se odnose na ugovore o dugoročnim proizvodima za odmor
1. Kod ugovora o dugoročnim proizvodima za odmor plaćanje se vrši u skladu s planom obročne otplate. Zabranjuje se svako plaćanje cijene navedene u ugovoru koja nije u skladu s planom obročne otplate. Plaćanja, uključujući članarine, dijele se na jednake godišnje obroke. Trgovac šalje pisani zahtjev za plaćanje na papiru ili drugom trajnom mediju najkasnije četrnaest kalendarskih dana prije svakoga datuma dospijeća rate.
2. Od drugog obroka nadalje potrošač smije raskinuti ugovor bez plaćanja ugovorne kazne tako da pošalje obavijest trgovcu u roku od četrnaest kalendarskih dana od primitka zahtjeva za plaćanje svake rate. Ovo pravo ne utječe na pravo na raskid ugovora sukladno postojećem nacionalnom zakonodavstvu.
Članak 11.
Raskid popratnih ugovora
1. Države članice osiguravaju da se, u slučaju kada potrošač koristi svoje pravo na odustajanje od ugovora o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine ili dugoročnom proizvodu za odmor, automatski raskinu svi popratni ugovori o razmjeni ili neki drugi popratni ugovor bez ikakvih troškova za potrošača.
2. Ne dovodeći u pitanje članak 15. Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima (10), ako je cijena u potpunosti ili djelomično plaćena kreditom koji je trgovac ili treća strana odobrila potrošaču na temelju sporazuma između treće strane i trgovca, kreditni se ugovor raskida bez ikakvih troškova za potrošača, ako potrošač koristi svoje pravo na odustajanje od ugovora o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine, dugoročnim proizvodima za odmor, preprodaji ili razmjeni.
3. Države članice utvrđuju detaljna pravila za raskid takvih ugovora.
Članak 12.
Obvezujuća priroda ove Direktive i primjena u međunarodnim slučajevima
1. Države članice osiguravaju da se u slučaju kada se na ugovor primjenjuje pravo neke države članice potrošač ne može odreći prava koja su mu priznata ovom Direktivom.
2. Ako je mjerodavno pravo treće zemlje, potrošačima ne smije biti uskraćena zaštita koju im osigurava ova Direktiva, u obliku u kojem se ona primjenjuje u državi članici suda, ako:
— |
je neka predmetna nekretnina smještena na državnom području države članice, ili |
— |
u slučaju ugovora koji se ne odnosi izravno na nepokretnu imovinu, trgovac obavlja svoje gospodarske ili stručne djelatnosti u državi članici ili na neki način usmjerava takve aktivnosti prema državi članici, a ugovor spada u okvir takvih djelatnosti. |
Članak 13.
Sudska i upravna zaštita
1. Države članice osiguravaju postojanje prikladnih i učinkovitih mjera, kojima se osigurava da se trgovci pridržavaju ove Direktive u interesu potrošača.
2. Mjere iz stavka 1. uključuju propise na temelju kojih će jedno ili više od sljedećih tijela ovlaštenih prema nacionalnom zakonodavstvu imati pravo poduzimati mjere, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom, pred sudovima ili pri nadležnim upravnim tijelima kako bi se osigurala primjena nacionalnih propisa za provedbu ove Direktive:
(a) |
javna tijela i službe ili njihovi predstavnici; |
(b) |
organizacije potrošača koje imaju zakonski interes zaštititi potrošače; |
(c) |
strukovne organizacije koje imaju zakonski interes poduzimati takve mjere. |
Članak 14.
Informiranje potrošača i izvansudski pravni lijekovi
1. Države članice donose odgovarajuće mjere za informiranje potrošača o nacionalnom pravu kojim se ova Direktiva prenosi u njega i prema potrebi potiče trgovce i autore kodeksa da informiraju potrošače o svojim kodeksima ponašanja.
Komisija posebno potiče stručna tijela, organizacije i udruženja da na razini Zajednice sastave kodekse ponašanja čiji je cilj olakšati provedbu ove Direktive, u skladu s pravom Zajednice. Također potiče trgovce i njihove podružnice da informiraju potrošače o takvim kodeksima ponašanja, također i odgovarajućim označivanjem gdje to potrebno.
2. Države članice potiču uspostavu ili razvoj odgovarajućih i učinkovitih izvansudskih pritužbi i postupaka pravne zaštite radi rješavanja sporova s potrošačima na temelju ove Direktive, te prema potrebi potiče trgovce i njihove podružnice da informiraju potrošače o postojanju takvih postupaka.
Članak 15.
Kazne
1. Države članice predviđaju odgovarajuće kazne za slučaj da se trgovac ne pridržava nacionalnih propisa donesenih na temelju ove Direktive.
2. Te kazne moraju biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.
Članak 16.
Prijenos u nacionalno zakonodavstvo
1. Države članicedonose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 23. veljače 2011. One o tekstu tih propisa odmah obavješćuju Komisiju.
One te odredbe primjenjuju najkasnije od 23. veljače 2011.
Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
2. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 17.
Preispitivanje
Komisija preispituje ovu Direktivu i izvješćuju Europski parlament i Vijeće do 23. veljače 2014.
Prema potrebi daju daljnje prijedloge za njezinu prilagodbu razvoju u tome području.
Komisija može tražiti informacije od država članica i nacionalnih zakonodavnih tijela.
Članak 18.
Stavljanje izvan snage
Direktiva 94/47/EZ stavlja se izvan snage.
Upućivanja na Direktivu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Direktivu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu VI.
Članak 19.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 20.
Adresati
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 14. siječnja 2009.
Za Europski parlament
Predsjednik
H.-G. PÖTTERING
Za Vijeće
Predsjednik
A. VONDRA
(1) SL C 44, 16.2.2008., str. 27.
(2) Mišljenje Europskog parlamenta od 22. listopada 2008. (još nije objavljeno u Službenom listu) i Odluka Vijeća od 18. prosinca 2008.
(3) SL L 280, 29.10.1994., str. 83.
(4) SL L 158, 23.6.1990., str. 59.
(5) SL L 149, 11.6.2005., str. 22.
(6) SL L 124, 8.6.1971., str. 1.
(7) SL L 177, 4.7.2008., str. 6.
(8) SL L 12, 16.1.2001., str. 1.
(9) SL C 321, 31.12.2003., str. 1.
(10) SL L 133, 22.5.2008., str. 66.
ZBOG VELIČINE DOKUMENATA, PRILOGE POGLEDAJTE OVDJE
Pogledajte npr. Zakon o radu
Zahvaljujemo na odazivu :) Sav prihod ide u održavanje i razvoj.